V hrnci už to bublá, z rýže pára stoupá,
prkýnko už čeká,
tofu už se třese, vajíčko se smeká,
nattó pěkně lepí.
Vejce vyklop na pánev,
miso dobře promíchej,
rýži nasyp na talíř,
už se může nandávat.
Vstávej, celá rodino,
pojď zasednout ke stolu,
pusť se s chutí do jídla.
Venku svítí sluníčko,
další skvělá snídaně
chutná celé rodině.
Honem se pusť do jídla,
na patře ho poválej.
Další skvělá snídaně
chutná celé rodině.
Honem se pusť do jídla,
na patře ho poválej.
Brýtro!
Dobré ráno. Sora už je vzhůru?
- Ještě sedí před zrcadlem. - Dobré ráno.
Brýtro.
Zase noční?
Jo, a dneska taky.
Mám vám schovat večeři?
Jo, díky.
To je teda oddaná služba.
- Nemocnici chybí personál. - Mám na ponožce díru!
Polož ji k šicímu stroji.
Další díra?
Ponožky se mi vždycky srazí.
Tady máš.
Zabal mi ještě do krabičky k obědu.
Tobě to nestačí?
- Riku, dej si vejce ode mě. - Díky!
Vy to potřebujete víc, paní doktorko.
Jakápak doktorka?
Vždyť vám to v té sójovce plave.
- Mně to tak chutná. - Mně taky.
Hiro, snídaně je na stole!
Dobré ráno, Hano.
Dobré ráno.
- Matčinu porci si rozdělte. - Díky.
Nedáš si čaj?
Díky, už jsem měla.
- Dobré ráno. - Dobré jitro.
Děkuju.
Pusťme se do jídla.
Dobrou chuť!
Jdeš pozdě.
Pořád mi trčí vlasy.
Vždyť to máš hezký.
Šilhám hlady.
- Zase noční, dr. Hokutová? - Ano.
Nechápu, jak to zvládáte.
Na shledanou zítra!
Nashle!
- Dobré ráno, Tomoko. - Brýtro.
Nechceš svézt?
- Díky, já se projdu. - Jak myslíš.
- Pověsila byste prosím prádlo? - Ovšem. Ahoj odpoledne.
Na shledanou.
Počkejte!
KÓNANSKÁ AKADEMIE
- Tamhle je. - Ahoj.
Koukni do školních novin.
Je tam o tobě báseň. Kdo jiný vyvěšuje ráno vlajky?
DÍVKO PŮVABNÁ, PROČ MYŠLENKY TVÉ K NEBI STOUPAJÍ?
NESE JE VÍTR, S VRÁNAMI POLETUJÍ,
I DNES TŘEPOTAJÍ SE TVÉ VLAJKY S LEMEM Z MODRÉ KRAJKY
Vidíš? Je to určitě o tobě.
Asi jo.
Tak o tobě.
Příště zkus vzkaz v láhvi.
Kliď se, šprte matikářskej!
Prakticky v té klubovně bydlí.
To je pravda.
Vstaňte!
- Zabraly jsme stůl. - Tak za chvíli.
Kdo má nudle na kari?
Nobuko, tady!
- Mám hlad jako vlk. - Zase udon na kari?
Proč ne, když mi to chutná? A vůbec, ty máš co mluvit.
No a? Já mám chleba ráda.
Umi má zase něco dobrého.
Zkus si taky někdy uvařit.
Já na to ale nemám čas.
Co to ti kluci zase provádějí?
Hej, rup!
Raz, dva, raz, dva, raz, dva...
Spustit transparenty!
LIGA PROTI BOURÁNÍ LATINSKÉ ČTVRTI
Přetrhl se!
Do toho.
Tak šup!
Koukněte sem!
Pane jo!
Děje se něco?
Pitomec.
- Jsem doma! - Ahoj!
- Díky, Tomoko. - Za málo.
A je to.
Dnes jsem ryby koupila lacino.
Díky. Asi je usmažím.
Musím za babičkou.
Babi? To jsem já.
Pojď dál.
Další měsíc v černých číslech. Vedeš to tu znamenitě.
Jen díky tomu, že za nás platíš Tomoko.
To nestojí za řeč.
Najala bych ji, i kdybychom měli prázdno.
Ale nezmáhá tě to?
Občas si dělám hlavu.
Aspoň je tu se všemi těmi strávníky veseleji.
Ale stejně...
Je mi smutno, když vidím, jak každé ráno vytahuješ ty vlajky.
Nikdo nemá tušení, jak moc se ti po otci stýská.
Snad si někoho brzy najdeš.
Pak už ty vlajky nebudeš potřebovat.
- Paní Macuzakiová? - Pojďte dál.
Pro dnešek mám hotovo.
Děkuju vám, Tomoko.
Měla bych jít dělat večeři.
Byl to husarský kousek.
To teda jo.
Pár holek už založilo fanklub.
Jak se jmenuje?
Šun Kazama. Má horkou krev.
- Nějaká nemoc? - Hiro, ty jsi ale natvrdlá.
„Dívko půvabná, proč myšlenky tvé k nebi stoupají?“
Valašské knížectví obklíčili
osmanské Turecko a Rusko. Oba si na jeho území brousili zuby.
ZACHRAŇTE KLUBOVNU PŘED DEMOLICÍ
- Umi! - Soro? Co se děje?
Tohle jsem koupila za 30 jenů.
Třicet jenů za tohle?
Není super? Musím mu říct o autogram.
Šla bys prosím se mnou? Nikdy jsem v klubovně nebyla.
Já taky ne. Nejdu.
- Prosím! - Ani mě nehne.
Jenom protentokrát... Prosím!
Rozumí se samo sebou, že Ústavní strana
musí nést za svá slova odpovědnost.
Zvláště v této době politických vlád
mají ministři povinnost realizovat program,
který slíbili lidu, než byli jmenováni.
Můžeme?
Jedině tak bude vláda plnit svůj účel.
- Promiňte... - Dneska jsou ty skvrny jak na dlani!
A jsou v přímce.
Magnetické pole jak z učebnice.
- Promiňte! - Co je?
Hledáme redakci školních novin.
Třetí poschodí, sídlí tam i archeologové.
Díky.
‪...úplně ztrácejí důvěru.‬
Vyhlašují všelijaká opatření,
ale když se na ně zaměříte, zjistíte,
že jde jen o nesmyslné, prázdné kroky.
Tady se snad neuklízí.
S jejich zaváděním to nemyslí vážně,
nezáleží jim na tom!
Pokud jste jiného názoru,
ať už jste kdokoliv...
KLUB VYŠŠÍ MATEMATIKY
Ahoj.
Ahoj, hledáme Klub archeologie.
Nahoře. Dívejte se po ceduli „Literární klub“.
Díky.
MYSLÍM, TEDY JSEM
Konečně zvídavá mysl!
Filozofický klub vás rád uvítá.
Noví členové! Po jak dlouhé době?
Nesnažil jsem se nadarmo.
My hledáme Literární klub. Nebo archeologický?
Neupejpejte se. Nepromluvíme si o existencialismu?
Nebo byste radši o Nietzschem?
Ticho tam, chemici, rušíte nám disputaci!
Radši zmizte, holky, jinak tam zkejsnete.
Chovejte se slušně, bando podřadných alchymistů!
My aspoň experimentujeme. Tvoje ideje nejde ani dokázat.
„Noví básníci! Sajte energii z mraků, světla, bouří...
Ukažte nám, kudy se má ubírat lidstvo.“
„Koperník nové doby, který nás osvobodí...“
Heleďte!
Haló, tady japonský středoškolák!
LITERÁRNÍ KLUB TÝDENÍK „LATINSKÁ ČTVRŤ“
Tady to je.
Macuzakiová.
Jamazaki...
Šune! Máš tu nóbl návštěvu.
Vítejte v Literárním klubu. Nebo sháníte archeology?
Snad jste nepřišly kvůli tomu našemu plátku.
Nech toho, Mizunumo. Pojďte dál a zavř...
Zavřou nám to tu!
Máme už jen dva členy. Archeologický klub to má spočítané.
Podepsal bys mi to?
Udělej to pro ni, hrdino.
Děkuju ti!
Tvoje ruka...
Škrábla mě kočka. To nemám po tom skoku.
Kočka?
Nevyrobily byste Šunovi pár šablon?
Všichni máme plno práce s tou kampaní proti bourání.
Ty jsi její mladší sestra?
Jo, já jsem Sora Macuzakiová.
Pomoz jim ty, Umi. Já příšerně škrábu.
To myslíš vážně? Proč bych měla...
ZADÁNÍ PÍSEMKY Z FYZIKY
Třeťačka. To máš na fyziku asi Suzukiho.
Suzukiho? Jo.
V tom případě to potřebuješ.
Mizunumovy odhady zadání obvykle sedí.
Ale záruku nemáš. Je potřeba jít štěstí naproti.
Tak v šest.
- Půjdeme? - Dobře!
Soro, vyprovodím tě.
Kdyby na tebe zase číhal náš filozof.
Tak jo!
Odsud do konce.
NOVÝ FRANCOUZSKO-JAPONSKÝ SLOVNÍK
Musíme něco udělat!
Jo, už kvůli svým předchůdcům!
KÓNANSKÉ NOVINY „LATINSKÁ ČTVRŤ“ DLOUHÉ VLASY NÁM NEZAKÁŽETE!
KÓNANSKÉ NOVINY JAK BY MĚLA VYPADAT NOVÁ GENERACE
Šune, začíná schůze!
Macuzakiová, nepřidáš se? Máme schůzi kvůli tomu bourání.
To už je tak pozdě?
Mám to hotové.
Díky, moc jsi nám pomohla.
Schůze!
Všichni sem! Začíná dnešní schůze!
Jsem doma!
Ahoj, Umi.
Nestíhám. Uděláme kari. Nakrájela bys zeleninu?
Jasně.
- Už jsem zpátky. - Čekaly jsme na tebe.
Riku, potřebuju trochu vepřového.
Skočíš pro něj?
Teď?
Soro?
Vždyť to zrovna začalo!
Proč jsi neřekla Tomoko?
Řekla. Z toho jsem uvařila oběd.
Za 10 minut dej vařit rýži, jo?
Dobře.
Po nákupech?
Tak nějak.
Nasedni si. Pod kopec, viď?
Neboj, už se to zahojilo. Brzdit můžu.
Tak co schůze?
Ještě probíhá.
Já už ale musím domů.
Noviny už jsou vytištěné?
Kdepak. Dodělám to ráno před vyučováním.
Šune, můžu se na něco zeptat?
Ta báseň v novinách...
- Cos to říkala? - Ale nic.
Díky.
Čtyřicet deka vepřového. Na plátky.
Zabalíte mi dva kousky?
- Díky. - Prosím, 240 jenů.
- Prosím. - Děkuju.
Přijďte zas.
Díky.
Vezmi si.
Musím se posilnit na cestu.
Kde bydlíš?
- U přístavu. - To je teda štreka.
Měj se!
Děkuju ti!
Dobrota.
Můžu dál?
Tobě není dobře?
Já hned přijdu, Soro.
Jdu dál.
Páni...
V noci bych malovat neměla. Vůbec nesedí barvy.
Je to krásné.
Co je tohle?
Ten člun často pluje kolem. Myslím, že ti odpovídá na ty vlajky.
Odtamtud ho asi nevidíš.
Odpovídá mi?
Musím se najíst.
- Ahoj. - Dobré ráno!
Všechno je vytištěné. Máš krásné písmo.
Díky.
Poslyš...
Můžu ještě s něčím vypomoct?
Jasně.
Ale nemůžu dlouho do večera.
Dám ti pár šablon. Můžeš opisovat doma.
Bezva.
Po škole máme debatu. Nechceš přijít?
Promiň, dneska nemám čas.
Ahoj!
Umi, počkej!
Pojď na zmrzlinu.
Vy nemáte schůzku?
Zrušila se kvůli té debatě.
Nezlobte se, Tomoko má dneska volno. Musím se vrátit včas.
Tak pojďte, debata už začíná!
Pojďte dál.
MÁME JASNO: LATINSKÁ ČTVRŤ MUSÍ PŘEŽÍT!
Takhle dobrý!
Bude to drsný.
Tak už domů? Mám hezké filety z platýze.
Dobře, pár si vezmu.
- Maminku už máte doma? - Ještě ne.
- Promiňte, ještě přijdu! - Co se děje?
Skoro 20 let jsme měli klid.
Olympiáda se blíží!
Přichází úplně nová éra.
Japonsko se mění od základu.
Na troskách staré společnosti musíme vybudovat novou.
Novou demokracii!
Stržení Latinské čtvrti
a vybudování nové klubovny je historická nutnost.
A studenti si to žádají.
Umi!
Co se děje?
Úplně to nechápu.
Na novou klubovnu jsme se studentů ptali.
O přestavbu stojí 80 procent studentstva.
Myslím, že musíme plán rady schválit!
Jste jako ti dědkové, co nám vládnou!
Jdete slepě s davem!
Ticho! Slovo mám já.
Na procenta vám kašleme, jste vedle! Tupci!
Nemáte slovo!
Tohle je tyranie většiny?
Nemáte páru, co je to demokracie!
Chcete něco strhávat? Strhněte si klapky z očí!
Slovo mám já!
Když zničíte všechno staré, zničíte naši historickou paměť.
Copak vám nezáleží na těch, kdo žili a zemřeli před námi?
Lid, který vzývá budoucnost
a zapomíná na minulost, je odsouzen k zániku.
Demokracie neznamená, že můžete přehlížet menšinu.
Vyhoďte ty anarchisty!
Do nich!
Vyhoďte je!
Neustupovat!
Padej z pódia do propadliště dějin!
- Jo! - Předsedo, dělej něco!
My neustoupíme!
Ten den, tak dávno tomu jest,
obkvetl bílý květ mou dalekou vlast.
Když jsme si konečně dali sbohem,
nezavadilas o mě pohledem ani slovem.
Vzpomínám, jaké jsi měla dlouhé copy,
jak mi smutek zanechal v srdci stopy,
tenkrát když bílý květ zdobil všechny klopy.
Jak mi smutek zanechal v srdci stopy,
tenkrát když bílý květ zdobil všechny klopy.
Tak co ty na to?
Jsem z toho paf. Jak to všichni prožívali!
Tak je to vždycky.
Skoro všichni si přejí klubovnu strhnout.
Mizunuma se snaží marně.
Myslíš?
Mohli byste klubovnu vzít trochu do parády.
Je to starý barák, ale moc hezký.
Zkuste pozvat holky, jestli by vám ho nevypucovaly.
- Pak to uvidí jinak. - Možná máš pravdu.
Jenže kluci mají za to, že všechen ten prach k tomu patří.
To zadání na fyziku sklidilo úspěch.
Všichni teď čekají totéž na matiku.
Včetně mě.
Díky. Moc nám to pomůže.
- Tak zatím. - Měj se.
Umi! Díky.
Kruci, ty ryby!
Pak se všichni dali do zpěvu. Učitele tím úplně převezli.
Zdá se, že od mojí maturity se nic nezměnilo.
Ten váš předseda Mizunuma je mladší bratr jednoho z mých spolužáků.
- Byl ten starší bratr taky geniální? - Sestra. Je astrofyzička.
Fíha!
Co je to tu za rozruch?
- Skvělý nápad. - Tahle je nejlepší.
Nakrájím trochu sýra.
- Můžu ochutnat? - Jsi na to malá.
Umi, co pozvat pár kónanských maturantů
na moji rozlučku?
Koho?
Vždyť víte... Kluky.
Kluky?
Ahoj!
H-O-K-U-T...
Hokutová.
Ty umíš signální vlajky?
Branka je otevřená.
Už jdu!
Nechcete se u nás vdát a otevřít si praxi přímo tady?
To bychom se museli vystěhovat!
Do té doby už budete vdaná.
Už abych se začala poohlížet.
Určitě najdete někoho hodného.
Jsi milá.
- Potíž je s dozorčí radou. - Ředitel je správný chlap.
- Vždyť je jako korouhvička. - Předseda je starý lišák.
Kdy ředitel konečně odstoupí?
Myslím, že je zpracujeme, ale chce to správnou taktiku.
I kdybychom měli taktiku, co zmůžeme?
Potřebujeme víc skleniček.
Já nějaké umyju. Dones tohle ven.
Dobře.
Suši už se nese!
Konečně!
Budova je 60 let stará. Kdysi tu bývala nemocnice.
Praděda kočky zbožňoval.
Vedle klubovny vypadá, jako by tu stála teprve od včerejška.
Dobře se o ni staráte.
Tvůj táta byl asi taky doktor, co?
Ne, lodní kapitán.
Tak už prý míříš pryč, je to tady,
tvůj úsměv, jasný zrak zmizejí
slunce se k nám krutě staví zády...
Tak tvoje máma si vzala námořníka.
Babička s dědou o tom nechtěli ani slyšet.
Chtěli jí v tom zabránit.
Tak máma utekla a společně odjeli.
Musela mít kuráž. Slyšel jsem, že je kantorka.
A co ty signální vlajky? To tě naučil táta?
Ano, když jsem byla malá.
Říkal, že díky nim trefí z moře domů.
Tak jsem je každý den vytahovala.
Vyvěšovala jsem je z balkonu, dokud znovu nepřistál.
Nikdy jsem nevynechala.
Pak se jeho loď potopila v korejské válce. A byl konec.
Já ale s vytahováním vlajek nikdy nepřestala.
Potom jsme se přestěhovala sem a ustavičně brečela.
Nebylo kde tátovy vlajky vyvěšovat.
Tak mi děda postavil ten stožár.
Roztáhnu závěsy.
Tohle bývala dědova kancelář.
Teď je to mámina pracovna.
Vypadá to tu jako v knihovně.
To je tvoje rodina?
Ano.
Tvůj otec?
To je děda. Táta je tady.
Fešák, co? To je z doby, kdy si vzal mámu.
Moc ráda mám tuhle fotku.
SAWAMURA, TAČIBANA, ONODERA
Juičiro Sawamura?
To je táta. Macuzakiová jsem po mámě.
Pojďte, už bude proslov.
Dobře. Pojďme dolů.
Jsem doma.
Jdeš pozdě.
Matka už bude mít starost.
- Šune, dáš si večeři? - Už jsem jedl.
Nápřah... a strajk Nagašimy!
SAWAMURA JUIČIRO, TAČIBANA HIROŠI, ONODERA JOŠIO
Juičiro Sawamura...
Díky, že jste přišly!
Co se děje?
Vítáme vás, dobrovolnice. Latinská čtvrť je jen vaše.
Máte náš hluboký vděk,
že nám pomáháte tuto skvostnou kulturní památku zachránit.
Pánové, pamatujte, že zvedání je na vás.
Pojďme na to!
Můj chrám rozumu!
- Pravidlo zní: žádné výjimky! - Můžete!
Jdeme na to.
Připravit...
Opatrně!
Dávejte pozor!
Matika prvák, druhák... To jsou staré zkoušky.
Z nich děláme ta zadání.
Tady je závěrečka paní doktorky. Plný počet bodů.
Vezmi to za mě. Musíme všechno odnést.
Pomůžu ti.
Pozor, Macuzakiová!
Promiň.
Mizunuma říkal, že máme zachovat jen to, co ještě budeme určitě potřebovat.
Hrozná špína.
Vy jste tu nikdy neuklízeli?
Co já pamatuju, tak ne.
Zítra přivedeme i holky z badmintonu.
Jo, přiveďte!
Soro, už musím jít!
Dobře!
Do večeře budu doma.
JEDEN KROK VPŘED
Stalo se něco?
Vůbec nic.
Tak zítra.
Tati, můžu se tě na něco zeptat?
Jsem v práci, tak jen krátce.
Juičiro Sawamura. To je můj pravý otec, viď?
SAWAMURA JUIČIRO, TAČIBANA HIROŠI, ONODERA JOŠIO
To už jsme probírali.
Jsi můj syn.
Tu noc, kdy tě Sawamura přinesl, hodně foukalo.
Měl s sebou matriční list.
My jsme zrovna o dítě přišli.
Ani jsem se nenadál a tvá matka tě kojila.
Nechtěla tě dát z ruky.
Sawamura byl dobrý námořník.
Jeho zásobovací loď se potopila v bitvě za korejské války.
Až do konce nám pomáhal.
Každý den mi ho připomínáš víc a víc.
Přesto jsi ale náš syn.
Díky, tati.
Je tam?
Zatím ne.
Asi tudy dneska nepopluje.
OBRODA LATINSKÉ ČTVRTI!
Smím?
Pojď dál, Umi.
Tak vy vážně odjíždíte.
Díky za veškerou pomoc.
- Kéž bych vás mohla vyprovodit. - Jen běž, já to zvládnu.
Budete nám chybět.
Občas se zastavím. Tak už radši utíkej do školy.
Ať vám to se Šunem vyjde.
Mějte se.
Zvláštní vydání!
Zvláštní vydání týdeníku Latinská čtvrť!
Dnes potřebujeme vaši pomoc.
- Latinská čtvrť prokoukla! - Zvláštní vydání!
Prosím.
- Dneska zase přijdu. - Díky.
Ahoj! Ty už pilně pracuješ.
Ahoj, uvidíme se v klubovně.
Prosím, Macuzakiová.
Zvláštní vydání!
Zvláštní vydání! Vezměte si výtisk.
Zvláštní vydání!
Další etiketa.
Fajn.
Ten má ale odvahu.
- Paráda. - Jdeme se podívat.
KÓNANSKÁ AKADEMIE
Jestli o mě nestojíš, tak to řekni.
SAWAMURA JUIČIRO, TAČIBANA HIROŠI, ONODERA JOŠIO
Juičiro Sawamura. Můj pravý otec.
Jak z nějakýho lacinýho melodramatu.
Tomu nerozumím.
Táta mi to řekl už před lety. Ověřil jsem si to i na radnici.
To ale znamená...
Že jsme sourozenci.
Co budeme dělat?
Prostě na to, co jsme k sobě cítili, zapomeneme.
Budeme jen kamarádi jako dřív.
Soro, nestalo se Umi něco ve škole?
Ne, aspoň myslím.
Určitě ne?
Ta večeře byla dneska dost divná.
A Umi byla celá mokrá.
Něco se stát muselo. Tak pozdě ještě domů nepřišla.
Umi, vana je připravená.
Dneska ne.
Tobě není dobře?
Umi!
Dobré jitro, Umi. Vyspala ses dobře?
Mami? Kdy ses vrátila?
Co to povídáš? Jsem tu celou dobu.
Umi, vytahuju vlajky! Pojď mi pomoct.
Tati?
Teď už budu doma dlouho.
Ty jsi ale vyrostla.
Tenhle chlapík vám může dodat další materiál.
Dělá ve stavebnictví.
- Ale no tak, už žádnou charitu. - Proč ne? Vždyť se vám daří.
- Doufám, že vyhrajete. - Děkujeme.
Neuvěřitelný.
Za tohle vděčíme dr. Hokutové. Ne, ještě víc Umi.
Nosí nám štěstí.
- Ahoj, kluci. - Jak se vede?
Je z toho hotové staveniště.
Co to vyvádíš?
Půjč mi to.
Ukážu ti, jak to dělají profíci.
Páni!
Táta je štukatér.
Krásná.
Cože?
Myslím ta zeď.
Co?
Ahoj.
Pro dnešek končím.
Díky, žes tu zůstala tak dlouho. Ty dneska nemusíš domů?
Dneska to za mě vzala Sora. Nepotřebujete s něčím pomoct?
Zvládla bys tohle?
Stačí to do dvou dnů?
Díky, moc nám to pomůže.
- Tak zatím. - Ahoj.
LATINSKÁ ČTVRŤ
NAVŠTIVTE NOVOU LATINSKOU ČTVRŤ!
PROTI BOURÁNÍ SE STAVÍ VĚTŠINA DÍVEK!
VYHLÁŠENY VÝSLEDKY TESTŮ ZADÁNÍ SE OSVĚDČILA!
PROTI BOURÁNÍ SE STAVÍ VĚTŠINA STUDENTŮ!
Všichni připraveni?
Umi, nechoď.
Šune, mám špatnou zprávu.
Rada právě odhlasovala, že to tu strhnou.
Ředitel se s námi odmítá bavit.
Tolik dřiny nás to stálo!
- Ani se nepřijdou podívat? - Museli by totiž ustoupit.
Přesně tak.
Všichni do ředitelny!
Pojďme přímo za předsedou.
Předsedou Tokumaruovy nadace? K tomu je těžké se dostat.
Běžte za ním a řekněte mu, jak se věci mají.
Ano, běžte, prosím.
Mizunumo, musíme do Tokia.
Prosím!
‪Prosím, Mizunumo!‬
Za pokus to stojí. Umi, potřebujeme tě taky.
Tak co, Umi!
Umi, ať zítra dobře pořídíte.
- Dobré ráno. - Ahoj.
Tys šla za školu?
Ne, včera jsem se omluvila.
Tak vyrazíme.
ZA TOKIO KRÁSNĚJŠÍ, ZA ÚSPĚŠNOU OLYMPIÁDU
Musíme se předvést.
Ano, prý je to důležité.
Schůzku domluvenou nemáte?
Odvoláváme se přímo k panu Tokumaruovi.
Prý se odvolávají až k šéfovi.
Ano, studenti z Kónanské akademie.
Tři.
Dobrá.
Výtahem do čtvrtého poschodí a tam počkejte.
Čtvrté poschodí.
Hlavně se zapište. Stačí jeden.
Vy jste ti z Kónanu?
Ano.
Pan předseda má spoustu práce.
Nezaručím vám, že si na vás najde čas.
Neradi ho rušíme.
Ani nás nenapadlo, že by nás přijal.
Možná jen ztrácíte čas,
ale jestli chcete, tak tu počkejte.
Počkáme!
Nejlepší zákusky mají u Kimury.
Na Nakamuru ale nemají.
To snad nemyslíš vážně. Nevyznáš se v tom.
Děkujeme.
Je to jasné jako facka.
ÚČETNÍ ODDĚLENÍ
Pojďte dál, děcka.
Děkujeme.
Promiňte!
Jo? No jo. Moment.
Posaďte se.
Hned se vám budu věnovat.
Takže tak se věci mají. Ano, pozdravuj ho.
Fajn, měj se.
Posaďte se.
Copak že nemáte vyučování?
Šli jsme za školu.
Za školu? Taky jsem to dělal.
Předpokládám, že jste tu kvůli klubovně.
Ano, chceme vás požádat, abyste si ji přijel osobně prohlédnout.
Rádi vás tam kdykoli uvítáme.
Jaký jsi ročník?
Třetí. Umi Macuzakiová.
Pomáhám ve školních novinách.
A proč ti na té barabizně tak záleží?
Máme to tam moc rádi.
Teď jsme to tam spoustu hodin dávali do pořádku. Přijeďte se přesvědčit.
Takže to prokouklo?
Co dělá tvůj otec?
Byl lodní kapitán v korejské válce.
Jeho loď najela na minu.
Zásobovací loď?
Ano.
Aha.
Tvá matka to musela mít těžké, když tě vychovávala sama.
Zvládla to dobře.
Děkuju vám.
Tak jo, přijedu.
PRAVDA, DOBRO A KRÁSA
Děkujeme!
To jsem já.
Co mám zítra?
To je až večer.
Zbytek mi přesuňte na pátek.
Zařízeno. Zítra odpoledne.
Ozvu se vašemu řediteli a provedu oficiální inspekci.
- Někteří dospěláci jsou super. - Ještě neříkej hop.
Jsem ráda, že jsme jeli.
Musím se zastavit u strýce. Tak zítra.
Co plánuješ po maturitě?
Na školné nemám, tak se přihlásím na státní vejšku.
A co noviny?
Až se všechno vyřeší, najdu někoho, kdo je převezme.
A co ty?
Ještě jsem se nerozhodla.
Ale chtěla bych se stát doktorkou.
To ty jsi napsal tu báseň?
Z tátova člunu jsem tě každé ráno vídal, jak vytahuješ ty vlajky.
Já tu loď ze zahrady nevidím.
Proto jsem si nikdy nevšimla, že mi odpovídáš.
Šune?
Víš...
Ty vlajky byly vzkaz tátovi.
Myslím, že mi tě do cesty přivedl on. Líbí se mi ta představa.
Miluju tě, Šune.
Umi...
Je jedno, jestli jsme příbuzní, jestli jsi můj starší bratr.
To, co cítím, se nezmění.
Taky tě miluju.
Jsem doma.
Vyzkoušíme to.
Mami!
Umi, jsem doma.
Konečně! Jak bylo v Americe?
Každý den jsem pilně studovala.
Tak co, Soro, už máš nápadníka?
Ještě ne.
Je to moc dobrý, mami.
To je sušené maso.
Vepřové?
Hiro, na obalu se píše „hovězí“.
Mami?
Ty ještě nespíš?
Chci se tě na něco zeptat.
Tak se ptej.
Nemůžu spát.
Zvlášť když se probírám těmihle knihami.
Jde o jednoho kluka ze školy. Jmenuje se Šun Kazama.
Přišel na doktorčinu rozlučku.
Ukázala jsem mu tátovu fotku. Má přesně tu samou.
Tvrdí, že jeho pravý otec je Juičiro Sawamura.
Tuhle?
SAWAMURA JUIČIRO, TAČIBANA HIROŠI, ONODERA JOŠIO
Bohužel je to celé trochu zamotané.
O tom, jak jsme s tvým otcem utekli, jsem ti vyprávěla.
Vzpomínáš, ne?
Nejdřív jsme bydleli v tom bytě v druhém poschodí.
Juičiro nebýval moc doma.
Já jsem čekala tebe a dodělávala si školu.
Studium mě hrozně bavilo a chtěla jsem co nejlepší výsledky.
Juiči...
Juičiro, čí je to dítě?
To je Tačibanův syn. Už je ale náš.
Tačibana zahynul na moři, když se vracel domů.
Jeho žena zemřela při porodu. A příbuzné zabila atomová puma.
Pokud se k němu nepřihlásíme, skončí v sirotčinci.
Juičiro ho proto zapsal jako našeho syna a přinesl ho domů.
Byl konec války a takhle se to dělalo.
Jenže já už jsem čekala tebe a o něj bych se postarat nezvládla.
Juičirův kamarád zrovna o dítě přišel, a tak jsme se miminka vzdali.
Daří se mu dobře?
To jsem moc ráda.
Tvůj otec měl dobré srdce, jen možná občas jednal trochu zbrkle.
Bez jeho pomoci bych nikdy nedostudovala.
Ale co když byl Šun opravdu tátův?
Co když byl opravdu Juičirův?
Ráda bych ho poznala.
Vypadá podobně?
Umi...
Tak večer.
Mějte se hezky.
Vítejte v Latinské čtvrti.
LATINSKÁ ČTVRŤ VÍTÁ PŘEDSEDU TOKUMARUA
Nevěděl jsem, že je to tak impozantní budova.
Díky, pane předsedo.
Co studujete?
Astronomický klub studuje už 10 let skvrny na slunci.
Deset let? A co jste objevili?
Slunce je prastaré a lidský život krátký.
Takže zatím nic!
Znamenitá odpověď.
MYSLÍM, TEDY JSEM
Filozofický klub?
Vy byste nestáli o zbrusu novou klubovnu?
A co vaši mladí členové?
Nám filozofům stačí prázdný sud, pane předsedo.
Diogenes! Výtečně.
Pane řediteli, vaši studenti na mě dělají vážně dojem.
- Šun Kazama? - Ano.
Haló, tati?
Je tady ten třetí z fotky.
Ten ti o tvém tátovi poví.
Jeho loď odplouvá ve čtyři.
Odjíždí na dlouhé měsíce, tak doraz!
Klesá-li svět
za obzor indigových vln,
ty pevně stůj
a drž se nad vodou.
Neochvějně jí nastav hruď
jak mohutný horský štít,
jenž do oblak škrábe se
a rozčesává, co vítr přinese.
Klesá-li svět
za obzor indigových vln,
ty pevně stůj
a drž se nad vodou.
Přátelé, ukázali jste mi, jaký je Latinská čtvrť skvost.
Jak můžeme vychovávat mladé, když nebudeme chránit svou kulturu?
Najdu pro novou budovu jiné místo.
Hurá!
Umi, dokázalas to!
To my všichni.
Paráda! Nádhera!
KLUB VYŠŠÍ MATEMATIKY
Jdeme na další pokus.
Umi, jsme tví dlužníci.
Nijak zvlášť jsem se o to nezasloužila.
To tebe napadlo dát to tu do pořádku.
Má pravdu.
Děkujeme, Umi.
Děkujeme!
Zasloužíš si to, Umi.
Umi!
Ideální pár.
Omluvte je, pane.
Dějí se jim teď v životě zásadní věci.
Musejí rychle odběhnout.
Útěk... Mládí je úžasné.
KÓNANSKÁ AKADEMIE
Šune!
Prosím, svezte nás.
Umi?
Neboj, Umi, dovezu vás tam včas.
Radši poběžíme.
Děkujeme!
Hodně štěstí, Umi!
Rychle, Šune. Pospěš si!
Díky.
To je tátův člun.
Jsou tu, kapitáne.
Odložte odjezd o 15 minut.
Tak ty jsi Tačibanův kluk.
A ty budeš určitě Sawamurova dcera.
Mládež jako lusk.
Šun, viď?
Tvůj otec je Hiroši Tačibana.
Přední řada, čtvrtý zprava.
A vedle něj sedí Sawamura.
Byli jsme tři dobří přátelé.
Ty si sedni na čestné místo, Tačibano.
Proč já?
Vedeš nás. Zasloužíš si to.
Dobře, tak jdeme na to.
Hlavně neumírejte dřív než já, jasný?
Nápodobně.
Připravte se.
Když tví rodiče zemřeli, byl jsem na moři.
Jinak bych udělal přesně totéž, co Sawamura.
Setkání s vámi je, jako bych se znovu shledal se svými dávnými kamarády.
Oběma vám děkuju. V životě jsem neměl takovou radost.
KONEC